Есенна разходка
в Обителта на Зазоряването
Втора част
Да, слушам, слушам. Градът слуша.
Важно е утре Александра Качук да ми позвъни по телефона
между 11.00 и 13.00 часа по нейното писмо до Учителя.
Трябва да й задам няколко въпроса. Приемам.
Информационния център на града
бъдещата ковачница
бъдещия стоматологичен кабинет
Така, какво ще има тук в ъгъла?
Това, за сега, е не разопакован компютърен рентген.
Казват, че такъв има вече във всяка клиника.
Тук всичко е в етап на монтаж. Ето стола.
Масичка, няма с какво да се похвалите, но...
Знаеш ли, малко по-късно, можеш да намериш тук Дима с компютъра
и той може да ти разкаже нещо повече.
Изобилието от дъски говори, че тук е дъскорезницата.
След определено време, тук ще има детска градина.
Той, разбира се, е строен за едно семейство,
а после Единното Семейство взима решение,
че е нужен дом за детска градина.
бъдещата детска градина
И семейството решава да го отдаде за детска градина.
домът на Учителя
Пред нас е домът на Юри Панасенко.
Нашият известен майстор на грънците.
Ето неговата работилница отстрани.
С голяма печка.
Светлана Бабушкина По пътя ще отидем на гости в
Светлана Бабушкина едно семейство дошли от Петербург.
Варя и Саша Староверови.
Първото, което чуваме е гласът на синът им Фима.
Това ще е напълно неочаквано за тях.
Да видим какво ще се получи.
Може ли да ви дойдем на гости?
Заповядайте. Прекрасно, благодаря.
А вие вече имате гости.
Аз вече си отивам така, че заповядайте.
Е добре, нека се запознаем отблизо с това семейство,
както вече им казах имената:
Саша, Варя и Фима.
Разбира се, ще започнем със стопанина на дома.
Отдавна ли дойдохте от Петербург, Саша?
Отдавна ли живеете на Горе?
Аз дойдох тук през 94 г.
и пътувах за последен път до Петербург през 95 г.
Получават се вече 8 години.
Добре се държите.
И нямате желание да се връщате?
Аз даже и не мога да отговоря някак еднозначно на този въпрос.
А харесва ли ти да живееш на Горе?
Да. А отколко време сте на Горе?
На Горе живеем вече 3 години, даже 3 и половина.
А с какво се занимаваш,
някакъв занаят, професия или на обща работа?
Това е много различно. Работата така се променя.
От зимата до посева през пролетта,
работих като т.нар. детски майстор,
за училището, за детската градина правих мебели
и всякаква необходима дърводелска работа.
Цяло лято работих в бригадата на Храма
и момчета идваха от селата.
И сега съм в строителството, поставиха ме в строителна бригада,
сега има нужда да се строи.
И така в продължение на 3 години
нямам някакво стабилно занимание.
И се получава да усвоиш много неща.
Да, даже и свещи правих.
Наистина ли? Можеш ли да покажеш?
Не, не мога. Ние ляхме литургийни свещи.
Това беше един малък период.
А сега през зимата, няма ли нужда от свещи
или вече се използват достатъчно слънчеви батерии?
Това зависи от времето.
Когато няма слънце дълго време, нали?
Да, но сега има възможност
да се зареждат акумулаторите на дъскорезницата.
Там има генератор и е възможно да се мине без свещи.
Най-голямата ви тежест са събранията.
Какво толкова решавате там, защо са ви толкова важни?
Моето разбиране е, че това е най-важното.
Нали всичко останало може да се прави и ако живееш на друго място.
Но такива събрания могат да се провеждат и в Петербург?
Всичко зависи от стечението на обстоятелствата.
Там не възникват такива жизнени ситуации.
И на събранието се разглеждат тези жизнени ситуации ли?
Но на други места е много трудно да се намерят такива условия,
където хората да живеят заедно по такъв начин,
да живеят заедно, като в един апар- тамент, като едно природно семейство.
Толкова близо живеем всички тук.
Постоянно правим нещо заедно, строим
и възникват маса различни въпроси.
Хората са събрани толкова различни, различни равнища,
индивидуалности, различни социални възприятия.
Т.е. за да се намери общ език, да се научат хората да разсъждават заедно,
това е много сериозна задача, най-важната задача.
Събранието, всъщност, е посветено на постигането на това.
Варя, позволи ни да се потопим в твоите домашни грижи.
Как правиш всичко това? След като работиш в детската градина,
доколко имаш време да се занимаваш с детето?
Още с какво се занимаваш?
Може би владееш и някакво творчество?
Творчеството на жената, това е домът.
Иска ми се, разбира се, понякога да пошия, да поплета,
но това е като правило само вечер,
защото половин ден е нужен за
приготвяне на обеда, оправяне на къщата, пране.
Тази година вече и градина гледаме,
много хубава, с помощта на специалисти.
Много е интересен е проблемът с децата,
защото тук няма телевизор, радио,
не могат да се отделят пари за книги и други нужди.
И децата, като правило, са много привързани към майките си.
И възниква проблем от чисто такъв характер.
Но за сметка на това, те са по-чувствителни.
За своите три години, той си има вече собствена градинка
и тази година успя да отгледа сам морков, цвекло, лук.
Но всичко това е индивидуално, децата са различни.
Като правило, лятото - това е градината и домът.
А зимата мога да съм полезна в детската градина,
да помогна като методист.
В Петербург с това си се занимавала?
Аз съм с педагогическо образование.
Сега е много интересно на Клуба.
Женския клуб?
Да, също както при мъжете,
има различни равнища жени, интереси, възраст.
Там също е трудно,
защото другите жени също очакват близост в разбиранията.
А тук диапазонът е много голям.
Хайде с татко. Вземете конструктора.
Много е интересно да влезеш в тесен контакт с вътрешния свят на другите,
да се опознаете, да споделиш опита си.
И това е една много интересна творческа работа.
Предполагам предимно опита свързан общуването с мъжа?
Да, житейски опит.
Като каза Клуб, днес на кръга отделяха дошлите за Клуба.
Можеш ли да кажеш що за клуб е това,
да не е някакъв селски клуб, където се събират да попеят песни?
Жената на Учителя Люба,
първоначално е събрала жените в Петропавловка,
а сега Люба се среща с гражданките
и това е мъжка, духовна работа,
където жените решават някакви вътрешни проблеми,
споделят своите проблеми и достигат до разбирането
за това как най-правилно да се решат,
Люба дава някакви методи понякога от чисто психологичен характер.
Има много работа по Последен Завет
и това е много добре, защото Люба подхожда към всичко това
като истински педагог, сериозно и строго.
С домашни задания, съчинения.
И момичетата много се стараят, защото сега покрай децата,
няма друго време за четене на Писанието.
И това е много интересно.
Например, имаше тема на съчинение:
"Какво значи да служиш на мъжа?"
Да, да служиш на мъжа си.
Друга много интересна задача, която не успяха мнозина да решат,
Люба помоли да изброим седем свои положителни качества.
За мнозина това се оказа много голям проблем,
защото жените не виждат достойнствата си.
Саша знам, че ти биеш камбаната тук,
това е така необикновено и интересно.
Отдавна ли се занимаваш, как се научи и какво е това за теб?
Аз съм звънил още от детство,
живеех в Петербург и когато откриха храм, аз отидох там, поинтересувах се,
и отидох да бия камбаната, но го правих непрофесионално.
А когато дойдох тук,
една година след пристигането ми,
както вече казах, още веднъж се върнах до Петербург,
тогава отидох до Суздал и там участвах на курс за звънари.
Тогава точно имаше курсове за звънари,
сега вече не знам има ли ги.
В Суздал се учих при известния майстор Валери Гаранин.
Той звъни в манастира Св. Спас.
Там има такава, екскурзионна камбанария,
сега манастирът не е действащ, той е като музей,
там има много голяма камбанария,
той звъни всеки час, идват туристи...
Ето при него се учих,
дойдох тук и започнах да звъня,
в началото звънях в домът за молитва на свещеник Капункин,
там имаше такава, малка камбанария, аз посъбрах малко камбани.
А когато дойдох тук на Горе,
започнах да звъня на тукашните камбанарии.
Тук всяка седмица има Неделна литургия, нали?
Да. Аз звъня две камбанарии.
Едната е голяма, на скалистия връх в Небесната Обител,
там най-голямата камбана е 600 кг.
Добре се чува на десетки километра.
И неголяма камбанария на Храмовия връх, до Символа на Вярата,
и докато върви процесията към Върха, аз звъня първо на едната,
а после на другата, посрещам колоната.
Ти винаги ли си такъв съсредоточен, когато правиш това?
Да, има много изказвания на тази тема,
че когато снимат фотография, и видео,
се получава едно такова много сериозно изражение,
събиране на веждите.
А сега зрителите могат да видят, че можеш да се усмихваш въпреки всичко.
Но някак не се получава да звъня и...
има само вътрешна усмивка,
а навън никак не излиза.
фрагмент от Празника на 18 август
Слава на Живия Бог
Градът има радиална структура.
А от централния площад тръгват 14 лъча-улици,
на които са разположени 50 дома на жителите на този град.
Сега се намираме на лъча наречен "Личен път".
Именно по този път, всяка неделя
литургийното шествие се изкачва на Храмовия връх.
И по него се отива в Небесната Обител -
по-възвишената част на града.
Сега с вас ще преминем по пътя към Небесната Обител.
Тази част от пътя е малко трудна,
но даже бабите я преодоляват успешно в неделя,
защото по пътя се пеят псалми,
хората успяват да отдъхнат,
и всичко се получава прекрасно.
По тези места на човек много му се иска да рисува,
защото цветовете още не са се загубили,
наоколо цари все още златна есен.
Приятно е да се върви и пътя не изглежда толкова уморителен и дълъг.
По продължение на целия път са поставени пейки,
на които може да се седне и да се отдъхне.
път към Храма
Ние стигнахме до т.нар. "врата" на Небесната Обител.
На това място е поставен кръст в кръг -
символът на Единната Вяра.
Обикновено тук хората се прекръстват,
за да преминат по-нататък
в трепетно и омиротворено състояние.
В този дом живее Борис,
пазителят на Небесната Обител.
Сега ще се запознаем с него
и ще го уведомим за намеренията ни да се разходим.
Добър ден. Здравейте.
Ние бихме искали, във формата на филм,
да разкажем за Небесната Обител.
Ще можете ли да ни предоставите такава възможност?
Но, може би някой друг вместо мен
по-добре ще може да разкаже за Небесната Обител.
Тогава, ако може, просто ще се поразходим тук,
ще покажем домовете, може би жителите.
Но, опитайте. Опитайте.
Благодаря.
Есенните работи по градините завършват.
Подготовката на обработваемата земя.
Намираме се на строителната площадка на новия Храм.
Зад гърба ми е домът, в който живее Учителя.
Малко по-нататък е Обителта на Зазоряването.
А от другата страна е езерото Тиберкул.
строи се новия Храм
А след седмица падна първия сняг и...
Информация:
За периода на строителство от март до октомври
е била оформена площадката под Храма и завършен монтажа на купола.
Височината на Храма е 12 метра.
Вътрешния диаметър е 14 метра.
За работата в Небесната Обител са били качени на ръка и коне:
18 тона метални конструкции,
15 тона цимент
и 40 тона пясък и чакъл.
Дължината на този коларски път е около 2,5 км.
А разликата в надморската височина - 300 метра.
но това е след седмица...
В нашия град живее Али, майстор каменоделец, от Дагестан.
Всички работи, свързани с камък
се извършват под негово ръководство и с негово участие.
И в частност, тези стъпала,
които водят към Храмовия връх.
Като във всеки приказен свят,
тук може да се срещне случайно гном в дупката на дърво.
Това място се нарича "долината на папратите".
Тук се извършва слиянието с Учителя,
след което Той беседва с нас
и отговаря на нашите въпроси.
фрагмент от една среща "Не бързайте да се хвърляте в търсене на нещо по-добро.
фрагмент от една среща В крайна сметка, не е толкова лесно да се намери нещо по-добро.
Aко неправилно се отнасяте към всичко, което ви се дава,
по-добро няма да намерите.
Ако говорим, че нежността, принципно,
е нормално явление в естеството на човека,
то тогава не може да се каже, че това е негативно явление.
Това е чисто, нормално естество.
А уместността на нейното прилагане в един или друг момент,
ето тук вие трябва да го правите грамотно, като хора.
Животните не правят така.
Животните при всяко инстинктивно желание,
се устремяват да го удовлетворят.
То го слуша, чувства го и трябва да му се подчини.
По природните закони, то трябва да се подчини на своя инстинкт.
Човекът не се намира в тези рамки.
Той ще чувства инстинкта,
но това не означава, че трябва да му се подчини.
Той е длъжен да го преобразува правилно,
някак да го използва.
Но правилно, отчитайки своето духовно формиране.
Ти, като човек, по-нататък ще разбереш
правилно ли ще е да изразиш тази нежност тук или тук.
Вече преминаваме в конкретна плоскост.
Не ругай нежността, никога.
Тя винаги е нормална.
Желая ви щастие.
малката камбанария
Иска ми се да завършим нашата есенна разходка
на вълшебното езеро Тиберкул.
Удивително чисто езеро
може да се пие от направо от него.
И казват, че който се огледа във водите на това езеро,
може да измени съдбата си из основи.
Петропавловско видео студио Църква на Последен Завет 43 г. от Епохата на Зазоряването (2003)
Нашите координати в интернет: http://www.vissarion.ru http://www.vissarion-bg.org e-mail: ecozora@abv.bg souz_masterov@mail.ru info@vissarion.ru Телефони за контакт: (39136) 2-57-48 (39136) 2-35-94